METALLVERKSTADEN I FABRIKEN INNE I PLASZOWS ARBETSLÄGER Arbeta!
METALLVERKSTADEN I FABRIKEN INNE I PLASZOWS ARBETSLÄGER
- Vad tillverkar ni? - Gångjärn, sir.
Det kommer nya arbetare i morgon. Varifrån var de nu?
Från Jugoslavien, Herr Kommandant.
Vi måste bereda plats för dem.
- Gör ett gångjärn åt mig. -Ja, sir.
Ni är skicklig.
Mycket bra.
Jag är lite förvirrad, kanske ni kan hjälpa mig?
Jag förstår inte, ni har jobbat med det här...
sen klockan 6, tror jag, stämmer det?
Ändå är högen med gångjärn så liten.
- Herregud! - Får jag prova, sir?
Kolla vinkelhandtaget. Det kan vara böjt.
Man skulle inte höra klicket om det var böjt.
Kanske det är sprinten.
- Kanske sprintskaftet är oljigt? - Det var det jag menade!
Jag måste få rapportera att min hög gångjärn är så liten...
för att maskinerna kalibrerades i morse.
Och jag fick skyffla kol.
Märkligt, va?
Tack, Muek.
Rör inte lädret, det har just smorts.
- Rottenführer. - Till mig?
Tack så mycket, Herr Direktor.
Han var långsam vid gångjärnen.
Han kan göra ett gångjärn på mindre än en minut. Och?
- Tack så mycket, sir. - Varsågod.
Vet ingen vem som stal hönan?
Nån går omkring med en höna och ingen märker det?
Rädda er själva.
Berätta om hönan.
Vet fortfarande ingen nåt?
Det var du som begick brottet.
- Nej, sir. - Men du vet vem det var?
-Ja. - Vem då?
Han!
- Begåvad! - Visst, för hit honom.
Sir.
Tack.
- Tack ännu en gång, Herr Direktor. - Varsågod än en gång.
Det är en heder att få arbeta för ett sånt bolag.
Det är en heder att ha dig här.
Jag lovar att lära mig allt...
- om emaljtillverkning. - Utmärkt.
- Hallå? Elsa Krause är här. - Det tar bara fem minuter.
Hon vill tala med Herr Direktor.
Ja.
Han kan inte ta emot er.
Slå er ner.
- Pernod? Konjak? - Nej, tack.
Vad kan jag göra för er?
Det sägs att ingen dör här.
Det sägs att er fabrik är ett himmelrike.
Det sägs att ni är en god man.
Vem säger det?
Alla.
Jag heter Regina Perlman, inte Elsa Krause.
Jag har bott i Krakow på falska papper ända sen massakern i gettot.
Mina föräldrar finns i Plaszow.
De heter Chana och Jakob Perlman.
De är gamla människor.
Man dödar gamla människor i Plaszow. Och begraver dem i skogen.
Snälla...
jag har inga pengar.
Jag har lånat de här kläderna.
Jag ber er.
Snälla!
- Ta hit dem. -Jag gör inte sånt.
Ni har blivit lurad.
Jag frågar bara efter arbetarnas skicklighet. Det är allt.
Min far är importör, inte metallarbetare.
Sånt är olagligt. Ni lurar mig inte, miss Krause!
Gråter ni, låter jag gripa er! Det svär jag på!
Folk dör, sånt är livet.
Vill han ha ihjäl alla? Jaha, vad kan jag göra åt det?
För hit varenda en? Är det vad ni tror?
Skicka dem till Schindler. Skicka allihop, bara!
Hos honom finns himmelriket, det visste ni väl!
Det är ingen fabrik. Inte ens ett företag.
Det är en fristad för rabbiner och föräldralösa...
och folk som inte kan ett enda dugg.
Jag fattar nog vad ni håller på med?
Ni är så tyst hela tiden.
- Förlorar ni pengar? - Det handlar inte om det!
Det är farligt, för mig!
Man måste förstå att Goeth har en oerhörd press på sig.
Man måste sätta sig in i hans situation.
Han ska driva det här stället.
Ha ansvaret för alla dessa människor.
Han har massor att oroa sig för.
Och därtill kriget, som tar fram det sämsta i människor.
Ingenting gott, bara det onda.
Under normala förhållanden skulle han inte vara så här.
Då skulle han vara helt okej.
Då skulle vi bara se hans goda sidor--
Han är en underbar usling.
En man som gillar god mat och gott vin...
damer, att tjäna pengar--
Och att döda.
Det kan han inte gilla.
Bejski berättade för mig häromdagen...
att nån hade rymt från sitt arbete.
Goeth ställde upp allihop som kom från mannens barack
Han sköt mannen till vänster om Bejski, och mannen till höger.
Han gick längs hela raden och sköt varannan med sin pistol.
Tjugofem stycken.
- Vad ska jag göra åt det? - Ingenting.
Vi pratar ju bara.
""Perlman.''
Perlman!
Man och hustru.
Jakob och Chana Perlman!
Låt Goldberg föra hit dem.
Det här blir nog bättre än de där trasorna, Lisiek.
Herr Direktor, jag hjälpte bara Lisiek att hitta...
nånting att ta bort fläckarna i badkaret med.
- Gå och gör rent. - Ursäkta mig, Herr Direktor.
Du behöver inte rapportera till mig, Helen.
Vet du vem jag är?
Jag är Schindler.
Javisst, jag har hört--
och ni har varit här förut.
Här, ta det här.
- Seså! -Jag får extra mat här.
Använd det för att byta med, då.
Eller ge det till Lisiek.
Varför inte göda er själv lite?
Den första dagen jag var här...
fick jag stryk för att jag slängde köttbenen från middagen.
Han kom hit till källaren på kvällen...
och frågade var de fanns.
Till hans hundar, förstår ni.
Jag sa till honom--
Jag vet inte hur jag ska säga det, och jag vågar inte säga det igen.
Jag sa: "Varför ger ni mig stryk?"
Och han sa: "Skälet att jag ger dig stryk...
är att du frågar varför."
Jag vet hur du lider, Helen.
Det gör inget.
Jag har accepterat det.
Har du?
En vacker dag skjuter han mig.
Nej, det gör han aldrig.
Jag vet, jag ser saker.
Vi var uppe på taket en dag, unge Lisiek och jag...
och såg hur han, Herr Kommandant kom ut genom dörren...
och gick nerför trappan till verandan under oss.
Där tog han upp sitt gevär...
och sköt en kvinna som gick förbi.
En kvinna som bar på ett bylte. Rätt igenom halsen.
En kvinna som var på väg nånstans.
Hon var inte tunnare eller fetare...
eller slöare eller snabbare än de andra...
och jag kunde inte föreställa mig vad hon hade gjort.
Ju mer man ser av Herr Kommandant...
desto mer förstår man att det inte finns några regler att hålla sig till.
Man kan inte säga, "Om jag följer dessa regler...
så klarar jag mig."
Han kommer inte att skjuta dig, för att han är för fäst vid dig.
Han är så fäst vid dig att han inte ens låter dig bära stjärnan.
Han vill inte att andra ska veta att han tycker om en jude.
Han sköt den där kvinnan...
för att hon inte betydde nånting för honom.
Hon var bara vem som helst, varken bra eller dålig för honom.
Inte du, Helen.
Det är ingen fara. Det är ingen sån kyss.
Tack.
Här.
Visst ja, vinet!
Fantastisk fest, Amon. Tack.
Varför dricker du den där smörjan?
Jag skickar dig ju godsaker hela tiden.
Din lever kommer att sprängas som en handgranat.
Jag iakttar dig--
Kollar dig.
Du blir aldrig full.
Det är verklig kontroll.
Kontroll är makt.
Makt.
Är det därför de är rädda för oss?
Vi har en jävla makt att döda dem, och det skrämmer dem.
De är rädda för oss för vi har makten att godtyckligt döda dem.
En man som begår brott borde ha vetat bättre.
Så vi låter döda honom och tycker att det är helt okej.
Eller så dödar vi honom själva och mår ännu bättre.
Fast makt är det inte.
Det är rättvisa. Det är nåt annat än makt.
Makt är att ha all rätt att döda...
och inte göra det.
Tycker du det är makt?
Det är den makten kejsarna hade.
En tjuv blir förd inför kejsaren...
han kastar sig till marken och ber om nåd.
Han vet att han ska dö.
Men kejsaren benådar honom.
Denne värdelöse man, han släpper honom fri.
Du är nog full ändå.
Det är makt, Amon.
Makt.
Amon, den gode.
Jag benådar dig.
- Vad vill de? - jag vet inte...
men de är på mitt kontor och går igenom våra böcker.
Som min kamrer, ska du kunna säga om jag bör oroa mig...
över att revisorerna går igenom böckerna.
- Har du skött ditt jobb? - Ni behöver inte oroa er.
Då så.
Förlåt, sir.
Vet du hur mycket den här sadeln är värd?
Vet du hur mycket den kostar?
Ta det lugnt.
Varför följer ni efter mig hela tiden?
Hon rökte på jobbet.
Säg åt henne att sluta med det.
Jag måste rapportera, sir...
jag har inte kunnat få bort fläckarna från badkaret.
- Vad använder du, Lisiek? - Tvål, Kommandant.
Tvål? Inte lut?
Du kan gå, jag förlåter dig.
Jag förlåter dig.
Fastän jag inte är rabbin, berjag under dessa omständigheter...
till den allsmäktige att han förlåter...
om jag leder välsignelserna.
Så...
det är hit du smyger undan för att gömma dig för mig.
Jag har kommit för att säga...
att du är en underbar kock...
och en vältränad tjänare.
Jag menar det.
Om du behöver referenser efter kriget...
står jag gärna till tjänst.
Du måste känna dig ensam här nere...
när du hör hur trevligt alla har det däruppe.
Eller hur?
Du får svara.
Vilket är det rätta svaret? tänker du.
Vad vill han höra?
Sanningen, Helen, är alltid det rätta svaret.
Du har rätt.
Ibland är vi ensamma båda två.
Ja.
Jag menar--
Jag skulle så gärna vilja...
sträcka ut handen och röra vid dig i din ensamhet.
Hur skulle det kännas, undrar jag?
Vad skulle vara fel med det?
Jag förstår ju att du inte är en människa...
i ordets strikta mening, men--
Du kanske har rätt där också.
Det som är fel kanske inte--
Inte är vi.
Utan det här.
Jag menar, när de jämför er med...
ohyra, råttor och löss...
tycker jag väl--
Nej, det har du alldeles rätt i.
Alldeles rätt.
Är det här en råttas ansikte?
En råttas ögon?
Har icke en jude ögon?
Jag känner för dig, Helen.
Nej, det tror jag inte.
Du är en judisk slampa.
Det var nära att du övertygade mig.
Bravo.
Å arbetarnas vägnar, sir...
vill jag lyckönska er på födelsedagen.
Hjärtliga gratulationer.
Tacka personalen.
Tack så mycket för den fina kakan.
Tack så mycket. Hälsa dem och tacka.
Tågen anlände och folk drevs ut med påkar.
De radades upp framför två magasinsbyggnader.
På den ena stod det "Kläder'', på den andra "Värdesaker''.
Där fick de klä av sig.
En judisk pojke gav dem snörstumpar att knyta ihop skorna med.
Så rakades håret av dem.
Man påstod att det behövdes till något i ubåtarna.
Och sen fördes de längs en lång korridor...
till bunkers med Davidsstjärnan på dörren...
och skyltar med "Bad- och inandningsrum".
SS gav dem tvålar.
och sa åt dem att andas djupt för desinfektionens skull.
Sen gasades de.
Mila, varför fick de tvål?
Så att de villigt gick in dit, kanske?
Mila, sluta. Dina spökhistorier skrämmer ju folk.
Det är ju löjligt. Jag tror inte på det.
Jag sa inte att jag tror det. Jag sa att jag har hört det.
Av vem då?
Av nån som hade hört det av nån som var där.
Om de hade varit där hade de ju gasats.
Ja.
Det låter inte rimligt.
Vi är ju deras arbetskraft.
Vad är det för rim och reson i att döda sin arbetskraft?
Att bemöda sig om att samla ihop så mycket arbetskraft bara för att--
Nej, det kan inte vara sant.
Vi är alldeles för viktiga för dem.
ja. God natt.
- God natt. - God natt. Sov gott.
Lystring, lystring!
Alla som lever...
skall gå till Appellplatz.
- Vad är det nu som händer? - Vi måste gå till Appelplatz.
De listansvariga är där. De ska göra en selektion.
Lystring, lystring!
Alla som lever...
skall gå till Appellplatz.
Du borde gå ner i vikt, Amon.
Och minska ner på konjaken.
God morgon. Vad händer?
En halvårs-läkarkontroll.
Därnere.
Jag har en transport på ingång av--
Vilka är det den här gången?
Ungrare.
Vi måste skilja ut de sjuka från de friska för att få lite utrymme.
Försök gaska upp dig, Rebeka.
Där är min mekaniker.
Vilket ljushuvud har bestämt att ta livet av honom?
Vänta lite. Hon kan arbeta, kom hit.
Skilj de sjuka från de friska...
de som kan arbeta från dem som inte kan. Hon kan arbeta.
Du kan arbeta. Du får gå över dit.
De som inte ska med på transporten...
klär på sig igen.
- Gå tillbaka till barackerna. - Återvänd till barackerna.
Återvänd till barackerna.
Herregud!
Olek?
- Danka? - Olek?
Olek?
Danka?
-Jag såg honom inte! - De gömmer sig, jag lovar.
Jag känner Danka. Hon vet bra ställen.
Hon har nog samlat ihop dem.
Du får hitta ett eget gömställe. Vi har inte plats för dig.
Försvinn!
Försvinn! Det här är vårt ställe!
Amon. Mina herrar.
- Varför ringde du mig inte? -Jag försökte. Flytta på dig, Hujar!
Vilken fest, va? Madritsch.
Vi blir lite sena. Det tar längre tid än jag trodde.
- Nåt att dricka? - Nånting kallt. Bål.
Ännu en vacker dag.
Tack.
Om vi skulle dra fram brandslangarna och spruta på vagnarna?
Tack.
Tillåt mig.
- Hujar. -Ja, sir.
- Gå och hämta hit brandslangarna. - Var brinner det?
I fönstren.
Och på taket, så. Det är bra. Och i fönstret.
Fortsätt.
Mer.
Det här är ju grymt, Oskar. Du ger dem hopp.
Det borde du inte.
Det är grymt!
Fortsätt! Ända bort till sista vagnen.
Jag har ytterligare 200 meter slang på fabriken.
Jag har 20 meter hemma i trädgården.
Då skulle vi nå sista vagnen. Vad är det?
- Hujar. - Ordnar jag!
Glöm inte taket.
Taket på andra sidan.
Scharführer, varje gång tåget stannar...
öppnar du och ger dem vatten, ja?
Den här vagnen.
Det kan hända att ni får ångra det här.
- Ni bör vara medvetna om det. - Den risken får vi ta.
Okej, då. Det är en vacker dag. Jag åker väl med er, då.
Vad har du gjort?
Jag har brutit mot ras- och bostadslagarna.
Men det är tveksamt om nån kan utmäta mitt straff.
Jag har kysst en judisk flicka.
Föll kuken din av?
Han gillar kvinnor.
Vackra kvinnor.
Om han ser en vacker kvinna, slutar han tänka.
Han har så många kvinnor. Och alla älskar honom.
Älskar honom. Han är gift, ja, men--
Okej, hon var judisk. Han borde inte ha gjort det.
Men ni såg henne inte!
Det gjorde jag. Flickan var--
Hon var mycket vacker.
De liksom trollbinder en, dessa judinnor.
Om man iakttar dem på nära håll så ser man det.
Man får det i sig, som ett slags virus.
Några av mina män har också smittats.
Man borde bota dem, inte bestraffa dem.
Det är lika verkligt som tyfus. Jag ser det jämnt och ständigt.
Handlar det om pengar?
Försöker ni muta mig?
Muta? Nej men, snälla ni--
Se det som en gåva.
Hej, Amon.
Sätt dig.
Du får judiska flickor för fem mark om dagen, Oskar.
Du borde kyssa oss, inte dem.
Gud give att du aldrig faller för judiskt kjoltyg.
Det finns ingen framtid i det. De har ingen framtid.
Jag uttrycker inte bara gammalt hederligt judehat.
Det är policyn numera.
CHUJOWA GORKA APRIL, 1944
Avdelning D beordrar Goeth att gräva upp och bränna kropparna efter minst 10 000 judar som dödats i Plaszow och vid massakern i Krakowgettot.
Man tror inte det är sant.
Som om jag inte har nog att göra, så hittar de på det här.
Jag måste gräva upp varenda benpipa och bränna den.
Festen är över. De stänger igen här och skickar alla till Auschwitz.
-När då? -Så fort jag har transporter klara.
Det kan ta 30, 40 dagar kanske. Det blir nog kul.
-Jag har pratat med Goeth. -Jag känner till destinationen.
Här är evakueringsorderna.
Jag ska hjälpa till med sändningarna och ta sista tåget själv.
Det var inte det jag tänkte säga.
Goeth har lovat att lägga ett gott ord för dig.
Inget ont kommer att hända dig där. Du får specialbehandling.
Direktiven från Berlin talar alltmer om ""Specialbehandling"".
Jag hoppas att det inte är det ni menar.
Fördelaktig behandling, då?
Måste vi uppfinna ett helt nytt språk?
Det verkar så.
Ni stannar, antar jag?
- I Krakow? Varför då? - Varför? Ni driver ju en fabrik?
Ni får förstås skaffa nya arbetare. Polacker, antar jag.
De kostar ju lite mer--
Vad tänker ni göra?
Ni drev min fabrik.
Nej, jag åker hem.
Jag har uppnått det jag tänkte. Jag har mer pengar...
än man kan göra av med under ett helt liv.
En vacker dag...
kommer allt detta att ta slut.
Jag tänkte föreslå att vi ska ta en drink då.
Det är bäst vi tar den nu.
Jag förstår inte.
Vill du ha dessa människor?
"Dessa människor"? De är mina människor.
Vem är du? Moses? Vad är det frågan om?
Var finns pengarna i det här? Var finns haken?
- Det är en god affär. - Enligt din uppfattning, kanske.
Du måste flytta dem, utrustning och alltihop till Tjeckoslovakien.
Betala för alltihop och bygga ett nytt läger. Det är orimligt.
- Du undanhåller nånting. - Det är bra för mig.
Jag känner dem, jag behöver inte lära upp dem.
-Det är bra för dig, du får pengar. -Precis.
- Och det är bra för militären. - Visst.
- Vet du vad jag ska tillverka? - Vadå?
- Granater. - Det gör ju alla!
Artillerigranater, det behövs.
- Alla blir glada. - Utom jag.
Du lurar mig på nåt sätt.
Om jag tjänar en hundring, så tjänar du tre.
Och säger du tre, så är det antagligen fyra. Men hur?
-Jag sa det just. -Ja, och ändå inte.
Okej, säg inget då.
Jag köper det.
- Det stör mig att jag inte förstår. - Tänk efter...
allt du behöver göra är att säga vad det är värt för dig.
Vad är en människa värd för dig?
Vad är en värd för dig?
Poldek Pfefferberg. Mila Pfefferberg.
och--
Stägel, Stägel-- Paul. Paul Stägel.
Doktorn.
- Investerarna. Allihop ska med. -Ja, sir.
Fischer. Ismail Fischer.
-Josef Scharf. - Ett ögonblick, sir. Förlåt, sir.
Tänk efter, Stern. Scharf.
Och barnen. Allihop.
Herbert Stier.
- Hur många? - 400, 450.
Fler, fler.
- Feigenbaum,Jakob. - Wolf Wein.
Feigenbaums: Lutek,Jakob, Nacha.
Nacha, just det. Och Wolf.
Hur många har vi?
600.
Fler.
Ni kan göra detsamma som jag. Till och med tjäna pengar på det.
-Jag vet inte. - Kom igen,Julius.
Jag känner till de extra ransoner du ger dem.
Som du betalar ur egen ficka. Om vi gjorde en gemensam framstöt...
kunde vi få ut 4.000.
Vi kunde föra dem till nåt slags säkerhet i Mähren.
Jag vet inte.
Hur många cigaretter har ni rökt ikväll?
För många.
För varenda en ni har rökt har jag rökt en halv.
-Jag har gjort allt jag kan. - Det håller jag inte med om.
- Nej, Oskar, jag kan inte göra mer. -Jag håller inte med.
- Hur många har vi? - 850, ungefär.
Ungefär vad, Stern? Räkna dem. Hur många är de?
Så, nu får ni avsluta sidan.
Hur gick Goeth med på det här?
Sa ni bara hur många ni behövde och--
Ni köper dem väl inte?
Betalar ni för vart och ett av de här namnen?
Om ni varit kvar i min tjänst, skulle ni bara övertalat mig att låta bli.
Det kostar mig en förmögenhet.
Avsluta listan och lämna en rad längst ner.
Den här listan är det absoluta goda.
Den här listan... är livet.
Runt dess marginaler väntar avgrunden.
Oskar, ska det vara en tom rad längst ner på sista sidan?
Nej, det finns ett namn till som jag vill ha med.
Jag kommer aldrig att hitta en så erfaren tjänsteflicka i Brinnlitz.
Där finns bara bondflickor.
Nej.
- Vi spelar tjugoett om det. - Nej.
Om du vinner, får du 7.400 riksmark.
Vinst med två kort, det ger 1 4.800.
Om jag vinner, kommer flickan med på listan.
-Jag spelar inte bort Helen. - Varför inte?
Det vore inte rätt.
Hon ska ju bara till Auschwitz. Vad spelar det för roll?
Hon ska inte till Auschwitz. Det skulle jag aldrig tillåta.
Nej, jag ska ta med henne till Wien.
Jag vill att hon arbetar för mig där.
-Jag vill åldras ihop med henne. - Är du galen?
Amon, du kan inte ta med henne till Wien.
Nej, naturligtvis inte.
Men jag skulle vilja.
Vad jag borde göra, om jag bara vore man nog...
skulle väl vara det näst mest barmhärtiga.
Att ta med henne ut i skogen...
och skjuta henne bakifrån. Smärtfritt.
Hur mycket för en tvåkortsvinst, sa du?
Var det 1 4.800?
Schindlerjudar går till de här borden!
Säg era namn tydligt.
- Vi är familjen Dresner. -Juda,Jonas...
Donata och Chaja.
- Vi är familjen Rosner. Henry, Manci-- - Och Leo.
- Och vår son. -Jag heter Olek.
Maria Mischel.
Chaim Nowak.
Wulkan, Markus.
Michael Lemper.
Rebeka och Joseph Bau.
- Rosalia Nussbaum. - Wilhelm Nussbaum.
Jakob Levartov.
- Farber, Rosa. - Farber, Andrzej.
Sara.
Friehof, Fischel.
Mietek Pemper.
Poldek och Mila Pfefferberg.
Horowitz, Dolek.
Adam Levy.
Marcel Goldberg.
Klipstein, Isak David.
Altmann, Eduard.
Grünberg, Miriam.
Luftig, Eliasz.
Hilmann, Eduard.
Erna Rothberg.
Zuckermann,Jetti.
Helen Hirsch.
Det värsta är över.
Männen åker med denna transport kvinnorna med den där.
Var försiktig.
Männen med denna transport, och kvinnorna med den där.
Kliv försiktigt.
Jättebra, Olek.
Jättebra.
Vet ni hur man gör vatten av is?
Olek, skaffa en till!
ZWITTAU-BRINNLITZ, TJECKOSLOVAKIEN OSKAR SCHINDLERS HEMSTAD
Ni kommer att bli mycket nöjd med deras arbetskapacitet.
Budzyn-lägret, som jag var chef över...
gjorde mina kolleger i andra arbetsläger avundsjuka.
- Men fångarna-- - Ursäkta.
De hade nog hellre varit nån annanstans.
Tåget med kvinnorna har redan lämnat Plaszow...
och anländer här inom kort.
Jag vet att ni rest länge...
men det är bara en kort promenad till fabriken...
där soppa och bröd väntar er.
Välkomna till Brinnlitz.
- Bönor i stark chunt-sås? - Bönor är bäst.
Jag gillar inte bönor.
Bönor och kött och potatis och bröd.
Men så gör man väl inte chunt.
- Ägg? I chunt? -Ja!
-Jag gillar inte chunt. - Nej, det gör du inte.
- Vad gillar du, då? - Kaviar.
Ett dygn på spisen--
AUSCHWITZ
- Var är de listansvariga? - Var är borden?
Mamma, var är vi?
De är i Auschwitz. Tåget dirigerades inte hit.
Misstag i pappersarbetet.
Hur gammal är ni, mor?
- Sextioåtta. - Hosta en gång, mor.
Det sägs att det är en nåd att få falla emot stängslet.
Dö inte mot stängslet, Clara.
Gör du det, får du aldrig veta vad som händer.
- Hur gammal är ni, mor? - Sextiosex, sir.
- Sir? - God morgon.
Det har skett ett misstag. Vi ska inte vara här.
Vi arbetar åt Oskar Schindler. Vi är Schindler-judar.
- Vem är Oskar Schindler? - Han hade en fabrik i Krakow.
Emaljvaror.
En krukmakare.
Hur gammal är ni, mor?
Ni är inte den ende fabrikören i behov av arbetskraft...
Herr Schindler.
Tidigare i år beställde IG Farben...
en tåglast ungrare till deras kemiska fabrik.
Tåget kom in genom valvet...
och den officer som var ansvarig för selektionen satte omedelbart igång.
Han skickade 2.000...
raka vägen till Specialbehandlingen.
Det är inte min sak att lägga mig i det arbete som äger rum här.
Varför tror ni jag kan hjälpa er...
när jag inte kunde bistå IG Farben?
Tillåt mig att visa er det skälet.
Jag dömer er inte.
Men jag vet att om ett par månader...
kommer vi alla att ha nytta av bärbara tillgångar.
Jag kunde låta gripa er.
Jag har beskydd av mäktiga vänner. Det vet ni nog om.
Jag har inte sagt att jag godtar dem.
Jag tycker bara inte om att ha dem liggande på bordet.
Det kommer en transport imorgon.
Jag kan ge er 300 stycken ur den.
Nya och fräscha.
När tåget kommer så vänder vi det.
- Det är ert. -Jag förstår.
Jag vill ha just de här.
Häng inte upp er på namn.
Just det, det skapar en massa pappersarbete.
Zoldinger, Ernestina.
Wäldergrün, Hilda.
Wäldergrün, Leonora.
Laast, Anna.
Pfefferberg, Mila.
Dresner, Ruth.
Dresner, Danka.
Nussbaum, Sidonia.
Rosner, Manci.
Hirsch, Helen.
Grosz, Chaja Sara.
Seelenfreund, Estella.
Danka! Danka!
Vad håller ni på med?
De är mina! Mina arbetare! De ska vara ombord på mitt tåg.
De är skickliga ammunitionsarbetare. De är nödvändiga!
Nödvändiga flickor!
Deras fingrar polerar insidan på granathöljena.
Hur ska jag annars få insidan på ett 45 mm brett granathölje polerat?
Tala om det!
Tillbaka till tåget!
Enligt lagbestämmelserna i sektion W...
är det olagligt att döda en arbetare utan orsak.
Enligt bestämmelserna i affärsavtalet...
har jag rätt till skadestånd för sådana dödsfall.
Om ni skjuter utan att tänka...
hamnar ni i fängelse, och jag får betalt.
Så fungerar det.
Alltså får det inte förekomma några summariska avrättningar här.
Jag tillåter inte några störningar i produktionen.
Och därför...
kan det inte finnas några vakter på fabriksgolvet...
utan min tillåtelse.
Jag tackar er för er samarbetsvilja.
Nu sätter vi igång.
Hugg in, pojkar.
Ingen dörrvakt kommer nånsin...
att ta miste igen.
Jag lovar.
Det här är Itzhak Stern, min kamrer.
- Ni måste vara Mrs Schindler. - Angenämt.
Emilie har erbjudit sig att arbeta på sjukstugan.
- Så generöst av er. - Visst.
Vi måste prata lite, när ni får tid.
Jag har inga hemligheter för min hustru.
Oskar, ta hand om dina affärer. Det är mycket viktigare.
Vad är det?
Vi har fått ilskna klagomål från Vapennämnden.
Alla granater och rakethöljen--
Alltihop har tydligen underkänts i kvalitetskontrollen.
Det är inte konstigt. Så är det i början.
Det här är inte grytor och pannor. Det här precisionsarbete.
-Jag ska skriva till dem. - De tänker inte betala.
Det skulle inte jag heller. Oroa er inte.
- Vi ordnar till det snart. - Det ryktas...
att ni har ställt in maskinerna fel.
Att de kan stänga fabriken och skicka tillbaka oss till Auschwitz.
Jag ska undersöka var vi kan köpa andras granater och sälja som våra.
Det gör ingen skillnad. Om de görs här, eller--
-Jag ser en skillnad. - Ni förlorar en massa pengar.
Då blir det färre granater. Stern, om vår fabrik tillverkar en enda...
granat som faktiskt fungerar blir jag mycket olycklig.
- God dag, madame. - Hur står det till?
Hur mår ni, Rabbi?
Rabbi!
Tack bra, Herr Direktör.
Solen går ner.
Det gör den.
Vilken dag är det idag? Fredag?
- Det är fredag, eller hur? - Är det?
Vad är det med er? Ni borde väl förbereda sabbaten.
Eller hur?
Jag har lite vin. På mitt kontor. Kom!
Under de sju månader som Schindlers ammunitionsfabrik i Brinnlitz var igång, var den ett mönster av icke-produktion.
Under samma tid gjorde han av med miljontals mark för att försörja sina arbetare och muta rikets tjänstemän.
Vad är det?
Har ni pengar undanstoppade nånstans...
som jag inte vet om?
Nej.
Hur så? Är jag pank?
Tja--
I går morse, klockan 02.:4 1...
vid general Eisenhowers högkvarter...
skrev general Jodl under...
dokumentet om villkorslös kapitulation...
av alla tyska mark-, sjö- och luftburna styrkor i Europa...
för de allierades expeditionsministär...
och Sovjetunionens högsta ledning.
Kriget i Tyskland är därför slut.
Men låt oss inte glömma bort--
Det är dags att släppa in vakterna i fabriken.
Tysklands villkorslösa kapitulation har just tillkännagivits.
Vid midnatt är kriget slut.
Imorgon kommer ni att påbörja processen...
med att söka efter överlevande i era familjer.
I de flesta fall...
kommer ni inte att finna dem.
Efter sex långa år av mord...
kommer offren att sörjas över hela världen.
Vi har överlevt.
Många av er har kommit för att tacka mig.
Tacka er själva.
Tacka er orädde Stern...
och andra som tagit hand om er...
med döden i hälarna varenda sekund.
Jag är medlem av nazistpartiet.
Jag är ammunitionsfabrikör.
Jag har profiterat på slavarbete.
Jag är en brottsling.
Vid midnatt är ni fria, och jag den jagade.
Jag stannar hos er till fem minuter efter midnatt...
då jag, och jag hoppas att ni förlåter mig...
måste fly.
Jag vet att ni har fått order från vår kommandant...
som han har fått av sina överordnade...
att döda alla i lägret.
Det är i så fall nu det ska ske.
Här är de allesammans.
Det här är er chans.
Eller så tar ni er härifrån...
och återvänder till era familjer som män...
och inte mördare.
Till minne av de oräkneliga offren bland ert folk...
föreslår jag tre tysta minuter.
- Tack, herr Jereth. - Tack, herr Jereth.
Gapa stort.
Tack, herr Jereth.
Så fort freden är ett faktum, vill jag--
vill jag att det där tyget delas ut bland arbetarna.
Två och en halv meter var.
Var och en ska ha en flaska vodka också.
Inte för att drickas, de vet dess värde.
Likadant med cigaretterna vi skaffade.
Det ska ske, precis som ni vill.
Vi har skrivit ett brev där vi förklarar allting...
om ni skulle tillfångatas.
Alla arbetare har undertecknat det.
Tack.
Det är hebreiska, ur Talmud.
Det betyder: "Den som räddar ett liv, räddar hela världen."
Jag hade kunnat få ut fler.
Jag vet inte--
Om jag bara--
Jag hade kunnat få ut fler.
Oskar, här står 1 .1 00 personer som lever, tack vare er.
Se på dem.
Om jag tjänat mer pengar.
Jag slösade bort så mycket pengar.
Ni anar inte--
Nya generationer kommer att födas tack vare er.
Jag gjorde inte nog.
Ni gjorde så mycket.
Den här bilen.
Goeth kunde ha köpt bilen.
Varför behöll jag bilen? Tio människor bara där!
Tio människor.
Tio människor till.
Den här nålen-- två människor.
Det är guld.
Två människor till.
Han kunde ha gett mig två stycken för den. En i alla fall--
Han kunde ha gett mig en till.
En människa till.
En människa, Stern.
För den här.
Jag kunde ha fått ut...
en människa till och gjorde det inte.
Jag gjorde det inte!
Ni har befriats...
av den sovjetiska armén!
- Har ni varit i Polen? -Jag kommer just därifrån.
Finns det några judar kvar där?
Vart ska vi ta vägen?
Inte österut i alla fall.
Där avskyr de er.
Och inte västerut heller.
Vi behöver mat.
Ligger det inte en stad därborta?
Amon Goeth greps som patient vid ett sanatorium i Bad Tolz. Han hängdes i Krakow, dömd för brott mot mänskligheten.
Efter kriget misslyckades Oskar Schindler både med sitt äktenskap och sin affärsverksamhet.
År 1958 förklarades han som rättfärdig av Rådet vid Yad Vashem i Jerusalem och inbjöds att pIantera ett träd på de Rättfärdigas Allé.
Det växer där än.
Schindlers judar idag
Janek Dresner
Danka Dresner
Mordeci Wulkan
Ryszard Horowitz
Niusia Horowitz Flickan som blev kysst på Schindlers födelsedag
Joseph och Rebeka Bau
OIek Rosner
Manci Rosner
Henry Rosner
Leopold Rosner och hans hustru Helen
Mila Pfefferberg
Leopold Pfefferberg
Fru Itzhak Stern
Helen Hirsch
Fru Emilie Schindler
Idag lever det färre än 4.000 judar i Polen.
Det finns mer än 6.000 ättlingar till Schindlers judar.
Till minne av de mer än sex miljoner judar som mördades